.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicbits.org
Der findes et sted som intet andet på jorden.
Et land fyldt med forundring, mystik og fare.
Nogle siger, at man skal være bindegal for at overleve der.
Det er jeg, heldigvis.
Tilgiv mig fader, for jeg har syndet.
- Man må ikke ryge herinde. - Så har jeg vel syndet igen.
Hvad vil du?
Du ved præcis, hvad jeg vil have. Dit arbejde, dine kontrakter, det hele.
Desværre. Jeg er allerede blevet anbefalet en anden interesseret til at ordne mine...
- likvideringer. - Jeg vil lave et væddemål med dig.
Om de andre interesserede.
Jeg får dem til at gå på hinanden som rotter i et bur, og du kan kigge på.
Giv mig to uger, så ligger de døde for dine fødder.
Vinder jeg, får jeg dine opgaver. Dem alle sammen.
Vinder du, så får du lov til at gøre mig til den døde interesserede.
- Aftale? - Aftale.
Vent.
Jeg har brug for en lille tjeneste.
Du skal finde nogen for mig.
Lad spillet begynde.
- Filet Mignon og rødvin til middag? - Gå af helvedes til, dit fjols.
Gør ikke sådan, det er farligt. Jeg holder en kniv.
Stop den i munden, så holder du måske kæft.
Hvorfor barberer du dig? Efter to uger herinde gør du dig smuk, hvorfor?
- Jeg har en date senere. - Har du? Vås.
Du har kun en date med en campingseng og din højre hånd, bananriver.
Ingen tog før i morgen. 4.04-toget går nordpå.
Det stopper ved alle stationer til endestationen. God rejse.
- Jeg skal ikke nordpå, jeg må have et tog. - Et tog?
- Hvor skal du hen? - Ingen steder. Tænk ikke på det.
Vær ikke uforskammet.
Undskyld mig, det var unødvendigt.
En mand, som behøver et tog, men ikke en rejse...
er en mand med et problem.
- Ja. Kommer der nogen godstog forbi? - Nej.
- Der er ingen godstog her. - Selvfølgelig ikke.
4.04-toget nordpå. Det stopper ved alle stationer til endestationen.
4.04 er en evighed væk, og det er ikke tid, jeg vil slå ihjel.
Café Endestationen ligger i stationens ventehal,
og har åbent døgnet rundt.
Hvorfor køber du ikke en af deres udsøgte boller for kun 30 pence?
- Du er mærkelig. - Og du stirrer på en tom platform,
på en folketom station midt om natten,
og venter på et tog, som ikke kommer.
Touché. Endestationen bliver det så.
- Hit med pengene, eller du er færdig! - Nej, absolut ikke.
- Tror du, jeg laver sjov? - Nej, men du er uforberedt.
Er jeg bedre forberedt? Giv ham så din pung og uret. Nu!
Ved du hvad? Jeg køber pistolen. Jeg har en ny fempundsseddel her. Gør som du vil.
- Raymond, skynd dig! - Han samarbejder ikke, Lenny.
Lenny og Raymond. Hør her.
I har fået et fornuftigt tilbud. I tjener nogle pund, jeg har brug for pistolen.
- Er den ladt? Er der nogen kugler i den? - Selvfølgelig er den ladt.
- Virkelig? - Nej, det er den ikke.
- Ray, for guds skyld! - Det er den jo ikke.
- Det her er jo latterligt. - Bliv der!
Eller hvad, Lenny? Vil du smøre mig ihjel?
Jeg er meget skuffet over jer begge. I har svigtet mig og jer selv.
Tænk over det. Godnat.
- Du pisser mig af nogle gange. - Hvorfor sagde du, pistolen var tom?
Der er rygeforbud herinde.
- Der er ingen andre her. - Og de ryger heller ikke.
- Må jeg få ny kaffe? Den her er kold. - Fordi du har leget med den i 20 minutter.
- Må jeg få noget nyt? - Ja. 40 pence.
- Vær nu sød, jeg er lige blevet røvet. - 39, så. Jeg er gavmild i dag.
En god gerning i en slem verden.
Slem? Som i "Giv mig smæk, jeg er en slem pige"?
- Nej, ikke slem på den måde. - "Bind mig til sengen, jeg er slem"?
Det er nok den samme slags slemhed.
Jeg kan godt lide, hvor ubekvem du bliver, når jeg siger "slem".
- Har vi mødtes før? - Hvorfor? Ser jeg bekendt ud?
Er du okay? Har du brug for medicin?
Fortæl hvilken! Det er da løgn.
- Det er til medicinsk brug. - Herregud. Værsgo så.
Hvad blev det til med kaffen?
Hør her: "Kurvet, cremfarvet skønhed søger Romeo"
til romantik i stearinlysskær og gåture i måneskin. I byen."
Det er kode. Kode for afvigere. Poesi for perverse.
Det betyder: "Fed dame vil ses udenfor om natten."
Det er sjovt.
"Smart, pensioneret ung herre søger bestemt og praktisk dame,
som kan få ham ud af sin skal, til venskab og romantik i villa."
Oversættelse: "Spinkel fyr med lille pik søger dominatrix til fornedring."
"Har eget torturkammer."
Verden er gået af helvedes til, og folk tænker kun på det næste knald.
- Der har du det. - Der har du det, sort på hvidt.
Nå, hvad er der galt med dig?
- Undskyld? - Du er ikke ligefrem frisk. Hvad er galt?
- Det vil du ikke vide. - Jeg er fascineret. Fortæl.
- Hvad er der galt med dig? - En lyst efter mørke og depravering.
Hvor hyggeligt.
- Er det kræft? - Nej.
- Kender du begrebet småsnak? - Hvad er det, hvis det ikke er kræft?
- De ved det ikke. - Det er da løgn.
- Hvor sejt. - Du er lidt mærkelig, hva'?
- Ja, men døden er jo det bedste. - Af hvad?
- Af livet? - Har du læst det i en bog, Descartes?
Du er sjov. Okay, vi gennemgår alle fakta.
Det er dødeligt, du har ondt i siderne og får hosteanfald. Det tyder på kræft.
Du er vel ikke i fornægtelse og i desperat søgen efter en anden forklaring?
- Er jeg døende? - Ja.
Nej tak.
Men ved du ikke hvorfor eller hvordan?
Nej.
- Bliver det smertefuldt? - Nej.
- Hvordan kan du vide det? - Smertestillende.
- Noget andet? - Slikkepind?
- Det er helt sikkert ikke kræft. - Jeg vil ikke diagnosticere kedelig kræft.
- Hvorfor skal jeg diagnosticeres? - Du er døende i smerter.
Du ved ikke hvorfor eller af hvad. Det lyder udiagnosticeret.
Alle er døende. Langsomt og smertefuldt. Det er bare et spørgsmål om tid.
Sådan skal det lyde! Er du bange?
Jeg prøver at lade være med at tænke på det. Det går ikke så godt.
Bliver du overlevet? Har du kone og børn?
- Det hedder "overlevet af", ikke... - Gud, er du en døende engelsklærer?
- Ja. - Jaså.
- Konjuger mig, så meget du vil. - Konjugering er noget andet...
- Hold kæft. - Okay.
- Er du sikker på, vi ikke har mødtes før? - Jeg ved det ikke. Har vi?
- Man besvarer ikke spørgsmål med samme. - Man bør ikke være en storsnudet, men...
- Jeg vill huske, hvis vi var mødtes. - Ja, det skulle man tro.
TRE UGER TIDLIGERE
Hvad fanden er det, der foregår?
Hvem i helvede er du?
Slip mig fri. Nu!
Hør på mig. Du har begået en fejl.
En stor fejl. Men det kan gøres godt igen.
Du tager dit tøj på, samler dine ting, og giver mig nøglen.
Så løber du for livet.
Du aner ikke, hvem jeg er, hvad jeg laver...
- eller hvem jeg arbejder for. - Tværtimod, hr. Nigel Illing.
Jeg ved præcis, hvem du er. Jeg ved præcis, hvad du laver.
Og jeg ved præcis, hvem du arbejder for.
Jeg ved, at du er 44 år, 180 centimeter, 76 kilo og AB negativ.
Du ryger, drikker og elsker unge ludere i frækt undertøj.
Kender man til dig og dine vaner, ved man hvor mange dråber laudanum, det kræver,
for at gøre dig bevidstløs og nogenlunde føjelig.
Jeg har brug for en lille smule information fra dig,
og en lille donation.
Okay, hvad vil du have? Penge? Vil du have bilen?
Tag den.
- Tag, hvad du vil. - Det var dårligt ordvalg.
Hjælp! Hjælp!
Tilgiv mig fader, for jeg har syndet.
En fyr sniger sig rundt i et hus. Det er mørkt og skummelt, du ved.
Han tager pistolen og går ind i rummet med pistolen i armslængde foran, Vince.
Hvad skal jeg sige? Det er film.
Man går ind i et rum som i et klip. Man sikrer hjørnerne. Rummet er sikret.
Man fører ikke våbnet ind i rummet uden at se, ventende på at blive skudt.
- Det er dumt. - Det er en film. Lad som om!
Det er faktuelt forkert. De finder på det. De har ikke lejemordere som konsulenter,
som gennemgår, hvordan man myrder andre fiktive mennesker.
- Men så havde det været korrekt. - Jeg har lige indset, du er en idiot.
To kopper te, skat!
Hej, afblegede blondine! To kopper te!
Hvad siger man?
Du sagde faktisk ikke "tak".
Undskyld, vil du være sød at lave to kopper te, tak. Mælk og sukker.
Hvis det ikke er for meget besvær, mange tak.
Det vil være mig en fornøjelse. Idiot.
Se her.
Undskyld, kan jeg få en af dine boller, som ser så godt ud, tak?
Du må byde på middag og drinks, får du for lov at røre mine boller, du.
- Jeg laver en god martini, sukkermås. - Så vil jeg endda putte smør på dem.
Alfred, er du sød at komme tilbage til bordet?
Inden jeg knækker halsen på dig.
- Pligten kalder. - Er du i tjeneste?
Er der mulighed for, at du kan slappe lidt af?
- Hvad er det her for et lortehul? - Du sagde: "Et roligt sted, lidt afsides."
Så du finder den eneste natcafé på den her side af distriktet. Genialt.
Jeg tænkte, det ville være dejligt, hvis vi fik en kop te, mens vi snakkede.
Nyd mine boller.
Er du fuld eller hvad? Hold nu kæft, for fanden.
Hvad er det, der er så hemmeligt, at du ikke kunne fortælle det i telefonen?
- Jeg har et job på vej. - Rense tagrenden? Vaske vinduer?
Spøg du bare. Du får et skud i nakken. Nej, du får det lige i panden.
- Fatter du? - Okay. Jeg lytter.
Der var en meddelelse på telefonsvareren.
Han sagde: "Gå til terminalen og åbn skab nummer 125."
- Er der en nøgle? - Nej, ingen nøgle.
Hvad var der i det?
FØLG MIG...
"La Lapin Blanche." Hvad er det?
- Det er fransk. - Ja, det ved jeg. Hvordan er det relevant?
Vil du ødelægge det her for mig? Vil du suge al den dragende mystik ud af det?
Det er en ledetråd. Et spor af brødkrummer.
Nogle har vist en penchant til dramatik.
- Det udtales ikke sådan. - Det udtales "hold kæft, for helvede."
Vent lidt. Sort kuffert.
I et skab. En ledetråd. Et spor af brødkrummer. Vince.
Det er kendetegnet. Det er et job fra hr. Franklin.
Et job fra hr. Franklin er stort.
Okay, bliv nu ikke våd i trusserne.
- Han bruger da altid Illing? - Tydeligvis ikke.
- Har jeg vækket din appetit? - Jeg savler.
Så går vi på kaninjagt.
Vi må spille vores kort rigtigt, Vincent. Ingen tager røven på hr. Franklin.
En chance som den her, den får man kun en pokkers gang i livet.
- Det er nøglerne til kongeriget. - Det er hr. Franklin, ikke Jesu genkomst.
- Her er det vist. - Hvad afslørede det?
Det seks meter høje neonskilt med en satans kanin på?
Niv mig, jeg drømmer.
Døm aldrig en bog på omslaget.
- Hej flotte, farlige mænd. - Hej, smukke, halvnøgne pige.
- Forretning eller fornøjelse? - Er spørgsmålet,
om jeg betaler for, at du danser på mig, for så at rive den af på mig?
- I så fald er svaret: "Nej, for helvede." - Du er ingen gentleman.
Du, derimod... Jeg hedder Conejo, velkommen.
- Hvad søger I? - Vi er kommet for at møde nogen.
- Hvem? Om hvad? - Vi ved det ikke.
I skal møde Bunny. Følg mig.
- Hvor er denne Bunny så? - Det får du at se.
Conejo, sikke et smukt navn.
Det betyder sikkert vandfald, solnedgang eller noget andet eksotisk.
- Det betyder kanin, fjols. - Nå ja.
Tag dig sammen, du er blevet en risiko. En del af mit job er at eliminere risiko.
Hvad mener du med, jeg er en risiko?
Hold kæft. Se der. Herregud.
Jeg skal vise dig, hvad jeg kan. Er du den berømte Bunny?
- Så abrupt. - Jeg er her for at få information.
- Måske en beskidt lapdance. - Så er du det rette sted, Vincent.
Hvordan kender du mit navn?
- Afblegede blondine. Hvad laver du her? - Man må jo forsørge sig selv.
- Kan vi tale i enrum? - Det kommer an på. Har du noget til mig?
Jeg mener en kuvert fuld af penge.
- Det rækker vel til en lapdance og mere? - Kom og find ud af det.
- Følg med ned i kaninhullet. - Mærkeligere og mærkeligere.
De er med mig, drenge.
Vi er blevet sendt, men ved ikke hvorfor. Tydeligvis for at du skal give os noget.
At vi ikke kunne få det ved den lortecafé er ubegribeligt. Så går vi. Er det planen?
Hør, jeg er bare mellemmanden.
Jeg er en halvnøgen servitrice, som leverer ting til anonyme parter.
En anelse mindre anonymt i dit tilfælde, Vincent.
Hvad er kombinationen? Hvad duer en kuffert til uden den?
Ingen anelse.
Kombinationen behøves ikke. Tak, frøken Bunny. Vi går nu.
Vent. Der er noget anderledes ved dig, afblegede blondine.
Udover mine nylonstrømper, strømpebånd enorme kavalergang og ludersminke?
Ja, udover det.
- Det er tid til at gå, Vince. - Nej.
Jeg vil have min lapdance, inden jeg går nogen steder.
- Jeg er klar, hvis du er. - Jeg lader hunden se kaninen.
Vi går, Vince. Forestillingen er ovre.
Jeg viser jer drenge den hurtige vej ud.
Jeg skal nok få min lapdance, blondine. På en eller anden måde.
Kom snart igen, flotte.
- Alfred? - Så viser jeg dig min hale.
Tag ikke ham med.
- Wow. - Herregud.
Et enkelt snif luderparfume, og så tror du dig forelsket.
Hun så bedre ud som servitrice.
- Wow. - Du er virkelig et fjols, ved du det?
Det er ventetiden, som tager livet af mig.
Bare at sidde og vente på at stoppe med at trække vejret.
- Min mor døde i en brand. Ingen venten. - Det er jeg ked af.
Nej, du er helt selvoptaget lige nu. Helt opslugt af dig selv.
Rolig nu. Bare fordi jeg er døende, så er jeg ikke blevet et komplet røvhul.
Det har du ret til. Der er intet ondt, som ikke har noget godt med sig.
Tænk det sådan her: Du har frikort, moralsk set. Det indbyder til anarki.
Du kan gøre, hvad du vil på dine sidste dage.
Voldtag løs, dræb så meget du vil, og plyndr til gaderne flyder med blod.
Det er lige meget, for du er død på søndag. Så slå dig løs.
Gå amok som en skytte i et klokketårn.
- Skete dig noget som barn? - Udover min mor døde i en ildebrand?
- Undskyld. - Sig ikke undskyld! Træd i det.
Plyndr mig! Undskyld, var det for slemt?
- Hvad er der sket med din tommelfinger? - Ja, det.
- En øvelse i selvbeherskelse. - Den lykkedes så.
Det virker bare som en god mulighed, for at gøre hvad fanden du vil.
Hvad hvis jeg vil mugge rundt på natcaféer og have ondt af mig selv?
Så kan jeg lige så godt dræbe dig nu, og redde mig selv fra din selvoptagethed.
Det ville jeg sætte pris på.
- Annie. - Bill.
- Det er ikke dit skab. - Prøver du at give mig et hjerteanfald?
Det er ulovligt at røre kommunal opbevaring eller distriktets ejendom.
Al mistænkelig aktivitet skal rapporteres til myndighederne øjeblikkeligt.
Skrid, gamle mand. Pas dig selv.
Formand. Natformand. Pligterne inkluderer fejning af perronen, vedligeholdelse...
Hold kæft! Sig mig noget.
Ligner jeg en person, som sniger sig ind på stationen midt om natten,
bryder et skab op, tager en mistænkelig kuffert og lader en satans pedel...
Undskyld, natformand. Løbe rundt og plapre om det.
Virker jeg ikke som et motiveret, ondt individ, som ville dræbe natformanden,
og stoppe ham ind i det satans skab?
Terminalen tager imod følgende betalingsmidler: Kontanter, veksler,
og bankchecks op til værdien af returrejsen.
Jeg kan lide dig, du er sjov. Okay så.
For din stilhed.
Ti, tyve, tredive pund. Er det i orden?
Når rige skurke behøver fattige,
så nævner de fattige deres pris.
- Hvad? - Jeg vil have flere penge. Ja.
Ja. Ved du, at når rige skurke bliver sure på fattige, som tager for meget,
så går de hjem til dem og brænder deres hus ned. Myrder deres familie.
Terminalens togselskab takker for din forretning,
og ønsker dig en dejlig aften.
Sikke en skurk.
- Gå af helvedes til. - Jeg vil bare vide, hvad klokken er.
- Ja. Gå, din nar. - Du har bare at løbe. Pikhoved.
- Godaften, afblegede blondine. - Hej, drømmeprins.
- Alfred. - Vince.
Slip hende. Du ved ikke, hvor hun har været. Du kan blive smittet.
- Pligten kalder. - Hyggeligt at mødes igen, flotte.
Jeg kan ikke sige det samme om dig, Vincent.
Tag dig sammen, makker. Du er ved at blive sløset.
Vi ses, afblegede blondine. Hvis jeg ikke skyder dig først.
Vince.
Bang.
Nar.
Den her lå i kufferten. Tryk på afspil. Jeg strækker benene lidt.
Jeg hedder hr. Franklin. I ved uden tvivl, hvem jeg er,
og hvor godt jeg betaler.
Jeg har et tilbud, en kontrakt. Jeg vil have, I dræber nogen for mig.
I skal vente i lejligheden, jeg stiller til rådighed.
I skal være på vagt 24 timer i døgnet, syv dage om ugen,
indtil jeg kontakter jer for at eksekvere.
Inden I begynder, vil jeg møde en af jer ansigt til ansigt.
Jeg brødre mig ikke om folkemængder. Det var alt.
Helt pokkers perfekt.
Godaften, afblegede blondine.
Ude og spadsere?
For helvede da.
Ved du hvad? Jeg er blevet for gammel til sådan nogle lege, afblegede blondine.
Godaften, flotte. De her er til dig.
- Du er i ballade, Alfred. - Det er jeg altid, sukkermås.
Drop snakken. Problemer som at du bliver skudt i hovedet, fokuserer du ikke.
- Jeg lytter. - Godt, for jeg kan lide dig.
Du er smart og ridderlig. Og jeg kan lide din kæbelinje. Den er mandig.
Jeg vil beholde dig. Hold mund.
Forstået.
Nogen vil møde dig. Hør på ham. Ellers bliver dit flotte ansigt smadret.
- Okay. - Godt. Kom frem. Han bider ikke.
Hallo?
- Godaften, Vincent. - Hr. Fucking Franklin, formoder jeg.
Vent lidt. Du slæber mig ud midt i natten, over det halve af byen i bidende kulde,
op af 20 etager med kringlede trapper for at tale i telefon med mig?
Hvem siger, mystik er en tabt kunst?
Nu gælder det kontrakten. Du og din partner begynder i morgen.
Målet bliver luret til dette vindue, som vender mod lejligheden, hvor I venter.
Ét skud mod hovedet. Et rent drab. Ingen fejltagelser.
Jeg har endnu et tilbud. Et ekstra job til dig.
- Okay, fortsæt. - Efter opgaven skal du dræbe din partner.
- Hvorfor? - Jeg kan ikke lide folkemængder.
Jeg vil kunne købe mig til loyalitet.
Fordobl det oprindelige tilbud i kontanter.
Vil du have hans hoved på et sølvfad?
Hans ID og aftrykkerfinger er rigeligt.
Jeg tilbyder det dobbelte beløb, og du får alt.
Jeg kan vel stole på din grådighed som lejesoldat?
Har vi en aftale?
- Ja. Det er gjort. - Godt.
Hvor har du fået fat på den? Hvor fanden fik du den?
- Rolig, han er bare budbringeren. - Som bliver skudt på tre.
- En, to... - Skabet! Skabet i terminalen!
Sort kuffert. En besked i den. En mand betalte mig.
En kuvert med penge. Dræb mig ikke!
Tre.
Skrid så med dig.
Smut.
Satans også!
Satans, satans, satans! Den nar!
Føles det bedre?
Det er noget fis, det hele, ikke? Intet job, intet lejemord.
Næh nej, flotte.
Der var bestemt et lejemord.
- På mig? - Ikke længere. Vi finder et nyt mål.
Vi? Sig mig noget, sukkermås.
Hvorfor skulle jeg stole på dig? Er du ikke en del af konspirationen?
Det har jeg jo sagt. Jeg kan lide dig.
Jeg vil have nogen at smøre mine boller for.
Ja, jeg har vel brug for en ny partner nu.
Min gamle virker til at være blevet utroværdig.
Jeg advarer dig. Jeg behøver en fast hånd og en skarp tunge.
- Jeg glæder mig til at have dig under mig. - Godt.
Vi tager en kop te og planlægger hævn. Ryd det op, så sætter jeg kanden over.
Partner.
- Som jeg ser det, så har du to valg. - Fortæl.
- Valg ét er selvmord. - Okay, og valg to?
- Du skal høre motivationen til valg et. - Jeg lytter.
- Du er døende og kan ikke lide det. - Ikke ligefrem.
- Du er ulykkelig og dårligt selskab. - Mange tak.
- Vil du have et godt råd? - Nej.
- Bare gør en ende på det. - Har du overvejet terapi?
Hver dag udsættes du for flere livsfarlige situationer at vælge fra.
Hop ud foran en bus. Bad med brødristeren. Fald på smørkniven.
Høje bygninger, floder, broer, tog. Der er flere måder at dø end at overleve.
Ikke mere med at hænge ud på togstationer om natte.
Gør en ende på tomheden, det kræver bare lidt nosser.
- Og min udødelige sjæl? - Den er overvurderet.
Har du gjort noget, som sætter din udødelige sjæl i fare?
Der kan du se. Ingen fare.
- Katolik? - Ja.
Religiøs?
For pokker! Undskyld.
Tilgiv mig fader, for jeg har syndet. Jeg kan ikke huske sidst, jeg skriftede.
- Mere end ti, men mindre end tyve. - Dage?
Måneder? Ikke år, vel?
At skælde mig ud for at være ærlig er bare ledt.
Jeg skulle bare have sagt tre dage, og taget chancen hos den almægtige.
Undskyld. Det var ufortjent. Jeg beder om forladelse.
Er du der stadig?
Jeg ved, du er der. Jeg kan lugte sherry.
Definer religiøs.
Slikkepind?
Det tager jeg som et tydeligt "nej".
- Det er måske Guds hævn. - Det lyder saftigt.
Du ved, mine synder vender tilbage, og min fortid hjemsøger mig.
Jeg lytter William. Lad mig høre dig skrifte.
Vis anger, så får du frelse.
Det er ikke engang fra bibelen. Der er graffitien på busholdepladsen.
Skuffende. Det er omtrent det bibeltekst, jeg kender.
Hvad med: "Vis anger og omvend dig, og dine syner vil viskes væk."
Det er ikke helt så fængende.
- Det var motiveringen. Er du omvendt? - Du giver mig hovedpine.
Her får du hovedpine. Hold blyanten mod bordet, hovedet mod. Død på 5 sekunder.
- Det er modbydeligt. - Ja. Alle tror, den ender i næsen.
- Har du foreslået det før? - Det går ikke. Hvordan ville banen se ud?
Den går gennem øjeæblet og ind i hjernen.
- Det afhænger vel af hovedets vinkel. - Skal vi afprøve teorien?
- Den er ikke særlig skarp. - Så brug din fine pen.
Den er tungere. Spidsen er skarpere end din.
Den går dybere ned i bordet. Det giver et bedre greb.
Det føles bedre. Mere ceremonielt. Den udstråler mere vilje en blyanten.
- Mere værdighed. - Helt sikkert et bedre valg.
Så poetisk. En engelskprofessor spiddet på sin egen blækpen.
Det er episk. Der har vi det. Tid, sted og metode. Vi har alt.
- Bliver det ikke smertefuldt? - Du misser pointen.
Forstår du? Du er ikke så ivrig. Vil du dræbe dig selv eller ej?
- Nu blev jeg usikker. - Ynkeligt. Må jeg få pennen?
Nej, den er jo min.
Du vil jo begå selvmord? Hvad skal du med en pen? Det bliver som en arvning.
- Et arvestykke, ikke en arvning. - Hold kæft. Jeg tager pennen.
Du får blyanten for den. Vi bytter. Færdig.
DISTRIKTSHOTELLET VÆRELSER LEDIGE
Hvor længe har vi siddet her?
Tolv dage, 13 timer og 27 minutter. Hvorfor?
Jeg tænkte bare.
Savner du din afblegede blondine? Du er en hormonel teenager. Hun bliver din død.
Kort? Trekorts-pral.
- Det er et bøssespil. - Okay, Hold'em så.
Godt! Sådan skal det være. Giv mig dem, inden du skader dig selv.
Hit med dem.
For helvede, Alf. Der er knap et halvt dæk her.
- Vi kan spille Hej Knægt? - Jeg knækker snart din nakke.
- Hvordan lægger man kabale? - Stille, alene, i det andet rum.
- Du begynder virkelig... - at blive en risiko. Det har jeg hørt.
- Chef, se her. - Hvad er det? Noget at slå dig ihjel med?
Nej.
"Tiden er kommet, sagde hvalrossen, til at tale om mange ting."
"Om sko, skibe og seglvoks. Om kålhoveder og konger."
"Om hvorfor havet er skoldhedt, og om grise har vinger."
Jeg fatter det ikke. Det er vrøvl. Hele bogen er sådan.
- Det er bare ævl. - Lewis Carrol beder sikkert om forladelse.
Gå ind i det andet rum, og lad mig være i fred.
Vil du have noget at drikke? En rigtig drink.
Uden tvivl.
- Bill, vi må udforske valg to. - Åh godt, der er mere.
Ja, det er der. Valg to er dødshjælp.
Det kaldes "eutanasi". Det var populært engang blandt schweizerne.
- Hvad er en schweizer? - Det er lige meget.
Jeg mener, hvis du ikke har nosser til at gøre det, så lad en anden gøre det.
Skal jeg bestille et lejemord på mig selv? Findes "lejemordere" i kontaktannoncerne?
"Søges: Høj, mørk og anonym fremmed med eget gevær."
Min nye kæreste er lejemorder.
- Desuden afslutter han en opgave i dag. - Sikke et held.
Vi kunne fortælle ham om nogle måder, du ikke har noget mod at dø på.
Som eksempel: Du er bare i gang din dagligdag.
En dag er du på vej hjem fra klasseværelset.
Skudt i hovedet. Helt uventet.
Hvis jeg ansatte nogen til at dræbe mig, så ville jeg forvente at blive dræbt.
- Du må prøve ikke at tænke på det. - Okay, det gør jeg så.
Så vi gemmer på hovedskud på afstand? Hurtigt, anonymt og smertefrit.
- Det lyder godt. - Vi må finde flere måder at dø på.
- Knivstik? - Ikke knive. Det virker smertefuldt.
Det må han vide.
Vores måske fiktive, måske virkelige lejemorder, som er min nye kæreste.
Hvad med en flugtbilist?
Det kan jeg ikke lide. Hvad hvis jeg bliver lemlæstet?
Så skal han til at bakke over mig. Det er jo forfærdeligt.
Et skub? Fra et højhus eller ud foran et tog.
Jeg har tænkt en del på toge.
Hurtigt og klistret. Så er du hurtigt kun marmelade og tandfyldninger.
- Du maler et smukt billede. - Men du må have lukket kiste.
Ja, men jeg begynder at synes om tanken om et fald. Som en ulykke.
- Skal vi gemme på et skub? - Ja.
- Skål for en pludselig død. - For 4.04-toget.
Hvad så? Har du noget at sige?
Nej.
- Jeg keder mig så meget. - Skal vi spille et spil?
Du lavede jo det puslespil.
- Jeg hader puslespil. - Du løste også det krydsord.
- Prøver du på at være sjov? - Skak, så?
Forsøger du at være sjov, spurgte jeg? Slipper jeg for at lære dig manerer?
Hvis jeg skal det, så vil du fortryde, fatter du det?
Ja, chef.
Godt.
- Du vil ikke spille Matador så? - Fortsæt bare.
Jeg begraver dig, din satan.
Virkelig?
Hvorfor rør det mig? Jeg burde skyde dig i ansigtet og skaffe en ny lærling.
- Er jeg ikke din juniorpartner? - Det er en fin måde at sige lærling.
- Jeg er et godt aktiv. - Du er en satans risiko.
Du ved, hvordan jeg håndterer en risiko.
Hvem skulle ellers lave te, hente pengene og ordne jobbene?
Du ved, alt arbejdet!
Det er godt, makker. Nu fatter du det.
- Jøsses. - Patetisk fejlslutning.
Bævlende bibliotekar.
Nej, det hedder det, når følelsesstorme udtrykkes i omgivelserne.
To elskede som går hver deres vej i et uvejr,
eller når et lyn slår ned, når morderen afsløres. Det skaber tyngde.
Det er ikke så intenst, hvis morderen hugger sine ofre ihjel i en solskinspark.
Det er bedre i en mørk og tåget gyde.
Gud, du er spildt som lærer. Du burde udgive bøger.
Du burde prædike eller starte en revolution.
Men nu er jeg en engelsklærer, som hoster milten ud gennem næsen,
og ønsker, at han ville blive opslugt af jorden.
- Følg med mig. - Skal jeg?
- Bill. - Ja, ja.
- Hvor skal vi hen? - Udforske tyngde...
og patetiske fejlslutninger. Skynd dig.
- Det her virker som en strålende idé. - Kom nu, Bill. Hvor er din eventyrlyst?
Varm, tør og størknet af kaffe.
- Hvad fanden er det? - En gammel ventilationsskakt fra før.
Nu er den forladt. Bare et hul ned i ingenting.
Ned, ned og ned.
Det er det skrækkeligste, jeg har set. Kommer du her ofte?
Ja, jeg elsker at være her. Kom og stil dig ved kanten.
- Nej, jeg... - Luk øjnene. Det føles fantastisk.
Annie, kom tilbage.
Herregud!
Nå? Du ville opsluges af jorden for mindre end fem minutter siden.
Værsågod. Det var så lidt.
- Vil du have, jeg skal hoppe derned? - En patetisk fejlslutning.
En følelsesstorm afspejlet i omgivelserne. "Jeg er i et dybt, mørkt hul." Perfekt.
- Vi tester din tyngde. - Tyngdekraften, mener du?
Jeg kaster mig ikke i dybet for en metafors skyld.
Hvorfor ikke? Hurtigt, rent, smertefrit. Med poetisk resonans.
- Du er gal. - Uden tvivl. Gå nær kanten, så kan jeg...
- Time-out! - Okay, fint.
- Hvad fanden var det? Er du helt tosset? - Hvad er det værste, der kunne være sket?
Du var død. Ingen smerte eller lidelse, ingen venten på et tog, som ikke kommer.
Havde jeg ladet dig falde i, så var det her aldrig sket. Samtalen,
din glødende vrede, din blodige fortørnelse. Intet af det.
- Ikke sådan. Jeg vil ikke dø sådan. - Hvordan så, Bill?
Tog, biler og kugler resulterer i det samme.
Jeg tror, spørgsmålet er, om du overhovedet vil dø.
At stå ved kanten får en til at tænke, ikke?
- Jeg skyder dig i ansigtet. - Gid du ville, men det gør du ikke.
Stop med at tænke, Bill.
Stop med at ræsonnere.
Bare luk øjnene, tag et sidste åndedrag og gå.
- Uret tikker. - Der er stille derude, som dommedag.
Bare et skud. Jeg sagde, der er ingen derude.
- Ja, der er helt dødt. - Som et lig.
- Var den ladt? - Ja, du er død.
Mælk, to stykker sukker.
Hvad venter du på?
Sådan, ja.
Nej, jeg kan ikke.
Hvor skuffende.
Skuffende?
Skuffende! Det her er bare en leg for dig, ikke?
Få det ind i skallen: Jeg er døende. Jeg skal dø.
For mig er alt det her virkeligt! Det satans hul i jorden er virkeligt!
Jeg står ikke ved kanten, jeg falder allerede!
Hvad er du? 23, 24 år? Ung, kernesund, udødelig.
Alt dit vrøvl er lige præcis det: Bare en masse vrøvl.
Kom frem i lyset. Nyd skønheden.
Hold om med at luske omkring store huller i jorden, og spilde dit liv på natcaféer.
Slip facaden og din meningsløse fantasi!
Fortsæt, Bill. Bliv rasende. Rasende på det døende lys.
Begyndte alt det her med døden, da din mor døde?
Var det en fraværende far, eller en bekymret præst, måske?
Fik du opmærksomhed, hvis du var misfostret, englen med et mørkt hjerte?
Du skar dig sikkert, ikke? Du elskede vel et godt barberblad?
Et åbenlyst sted, så alle kunne se arrene. Havde du en ven, en lille sammensvoren?
Gik I bag om cykelskuret og brændte hinanden med cigaretter?
En anden forældreløs i dit billede. I pressede hinanden videre.
Det er så satans åbenlyst, Annie! Der er tretten på dusinet af dig!
Jeg har haft dusinvis af dig som elever. Jeg har kendt sådanne piger hele livet.
Slemme, slemme små piger som dig.
Slemme?
Jeg elsker, hvor ubekvem du bliver, når jeg siger "slem".
- Fik dig. - Du godeste.
Har vi mødtes før?
Nu husker du. Ikke, hr. Braithwaite?
- Jeg ville huske, hvis vi var mødtes. - Ja, det skulle man tro.
Husker du denne slemme lille pige?
- Husker du, at du straffede mig? - Fjollede, slemme piger! Så er det nok!
Det er måske Guds hævn. Min synder vender tilbage til mig.
- Tilgiv mig. - Det i mørket var vores hemmelighed.
Skete der noget med dig, da du var barn?
Jeg har ventet hele natten på, at du skulle huske mig.
Hele den pokkers nat, ikke mere end en halv meter væk.
Jeg har ventet på, at du ville lægge to og to sammen.
Ved du, hvorfor du ikke har nosserne til at dræbe dig selv, hr. Braithwaite?
Fordi du ved præcis, hvor du havner, når du dør.
Forældreløse er de bedste ofre, ikke?
Men kridtsmurte fingre efterlader mærker på småpigers trusser.
Se det som Guds hævn.
Brænd i helvede.
Var våbnet ladt, da du pegede det mod mig?
Det er umuligt at vide.
- Hvad er det? - Det er telefonen, for helvede.
Ja? Okay. Opfattet.
Det var hr. Fucking Franklin. Nu sker det.
Ja.
Ja? Kan telefonen nå?
- Hvor fanden er målet? - Hvorfor skyder du ikke?
- Der er ikke noget at skyde på. - Skyd, Vince. Hvad er problemet?
Den afblegede blondine. Hvad helvede laver hun her?
Nu fik jeg dig.
Læg geværet ned, chef.
- Hvad fanden er det, der foregår? - Det er et såkaldt dobbeltspil.
Læg våbnet og sæt dig ved bordet med hænderne synlige.
- Hvordan går det, afblegede blondine? - Han skød mig næsten.
Det har han vist allerede prøvet på.
- Vær nu ikke slem. - Undskyld, sukkermås. Kom så her.
Kom og nyd øjeblikket med mig.
Så du har endelig mistet din uskyld? Tillykke.
Hej, flotte.
- Du lugter anderledes. Berusende. - Herregud, dræb mig nu.
- Med fornøjelse. - Vent.
Sig mig, hvad har jeg gjort mod dig?
Vincent Iskariot. Aj, aj, aj.
Du forråder din partner for tredive sølvstykker.
"Jeg vil kunne købe mig loyalitet." Din forræder.
- Hvad fanden har det med dig at gøre? - Vær ikke uforskammet, Vince.
- Du har været ubehøvlet mod min pige. - Tror du, hun er din kæreste nu?
Du og din satans hore kan gå af helvedes til!
Tag ikke et øjeblik fejl af din situation, Vincent.
Vær høflig, ellers går det ikke hurtigt, men langsomt og beskidt.
Du er en pokkers plageånd!
Og en svigefuld, bagholdsangribende, vendekåbe af en forræder.
Men ved du hvad? Jeg har en ny partner nu, Vincent.
Jeg vil hellere knaldes af hende, end røvrendes af dig.
- Er det her dit værk, afblegede blondine? - Ja, Vincent. Jeg er mesterskurken.
Helt skørt.
I er begge to skingrende sindssyge.
- Du og din hore kan gå af helvedes til! - Må han tale sådan til os, flotte?
Nej.
Dine øjne, jeg har set dem...
Farvel, Vince.
- Det var sjovt. - Det var fantastisk.
Jeg skal have et brusebad og nyt tøj, så byder jeg på middag.
- Vores første rigtige date. - Farvel, sukkermås.
Farvel, flotte.
Åh, rengøring.
Jeg tager hele pakken, makker. Med alt tilbehør.
Her er lidt ekstra.
Se det som en undskyldning for min lille overreaktion den anden aften.
Vi ses, vagtmester.
- Hej, flotte. - Hej, sukkermås.
- Har du lavet dine lektier? - Den bedste i klassen.
- Jeg har en lille overraskelse til dig. - Har du strippertøjet på under frakken?
Nylonstrømper og strømpebånd?
Du har virkelig en dejlig kæbelinje.
- Vent her. - Okay.
Hallo?
Sukkermås?
Jeg hader virkelig det øgenavn. Slip våbnet og hold hænderne synlige.
Et fejltrin, og du får et gabende hul i ansigtet.
Slip den.
Spark den væk.
Dygtig dreng.
- Jeg troede, vi var partnere. - Jeg har allerede en partner.
Krøblingen? Hvad skulle alt det her til for?
En avanceret plan, udført mod dig af motiverede, intelligente individer...
- med penchant for dramatik. - Sådan udtales det ikke.
- Du havde ret, Alfred. - Jeg sad to uger i den satans lejlighed.
Jeg ventede på at dræbe nogen, som ventede på at dræbe mig. Hvorfor?
Vi elsker, at have vores marionetter på række.
Vores sultne rotter låst inde i et bur, der river hinanden i stykker for os.
- Kunne du aldrig lide mig? - Mig? Nej.
Har nogen fortalt dig, at du er en falsk, svigefuld,
manipulerende og afstumpet lille kælling.
Du har ingen anelse.
Annie, skat. Du vil vel ikke overveje...
Nej.
Jeg ved, du ville beholde ham, men vi har et større at fange, okay?
Jeg har hans legitimation. Giv mig hans våben.
- "Op med hænderne!" - Herregud. Du gav mig et chok.
Du kommer tidligt.
Giv mig våbnet. Hvad gjorde du med Vincent?
Hvad vil du gøre med dem?
- Kan vi smide dem i floden? - Nej.
Jeg har en bedre idé. Giv mig en hånd.
- "Efter sådant et fald..." - "...triller jeg gerne ned af trapperne."
Mærkeligere og mærkeligere.
- Vi ses, vagtmester. - Farvel.
Ja?
- Det er gjort, hr. Franklin. Begge to. - Godt.
Og den lille tjeneste med læreren? Jeg står dig i evig gæld.
- Havde du det sjovt, søde? - Det var fint. Krøblingen var hjælpsom.
- Café Endestationen. - Han er bare budbringeren.
Han er nyttig.
- Er du tilpas imponeret? - Bestemt.
Godt. Får jeg så dine opgaver?
Jeg har begrænset valg. Du har undertrykt konkurrencen på imponerende vis.
Hvordan ved jeg, du ikke vil snyde mig? Du virker god til det.
Ja, hvordan? Men husk, jeg vil kunne købe mig til loyalitet.
Og du er unik. Du er den eneste af din slags.
Du har vist dig at være værdifuld.
Så det her er begyndelsen på et smukt venskab?
Bestemt.
- Godnat. - Godnat.
4.04. Udemærket.
- Hvad vil du? - Der er to ting, vi aldrig er beredte på.
Tvillinger.
Ser man det. Han lever.
Undskyld, hr. Franklin. Irriterer lampen dig?
- Hvor er jeg? - Synes du om vores nye indretning?
Det havde brug for en kærlig kvindehånd.
- Hvordan helvede kunne I... - Se i forstørrelsesglasset, hr. Franklin.
Eller skal vi kalde dig Clinton?
Alt er ikke, hvad det synes at være. Du er faldet ned i kaninhullet.
- Fjernt fra håb, rim eller logik. - Skyllet væk i en flod af tårer.
- I er splitterravende gale! - Det er der ikke noget at gøre ved.
Vi er alle gale her. Jeg og dig.
- Har du læst den? - Det er vores favoritbog.
- Tweedledum og Tweedledee. - Mor læste den for os hver aften.
Vi kender den forfra og bagfra. Fra forside til bagside.
- Sig os en side og en linje... - så kan vi den udenad.
Det siges, at det er arveligt, som øjenfarver eller mordimpulser.
- Arven viser sig. - Må vi fortælle en historie?
- Sidder du godt? - Så begynder vi.
For længe siden, på et sted ikke ulig dette,
faktisk identisk med dette,
boede en ung kvinde, som hed Chloe Merriweather.
Chloe Merriweather havde et glimt i øjet. Hun længtes efter eventyr.
En aften på den passende døbte klub "Alt går an"
blev Chloe Merriweather offer for Clinton Sharps charme.
En småskurk med store planer.
Han hviskede søde ord i hendes øre, holdt hendes glas fuld og sit krudt tørt.
Deres forhold fik knæene til at ryste.
Man hørte ikke til Chloe Merriweather, indtil hun dukkede op et år senere.
Hun var blevet voksen, som alle piger gør.
Hun serverede ved borde om dagen, og dansede på dem om natten.
Chloe havde en hemmelighed, som ingen kendte til,
begravet dybt i sit hjerte.
Hun havde to små piger derhjemme. Tvillinger.
Resultatet af mødet med hr. Sharp.
Far.
Chloe Merriweather vidste bedre end at blande Clinton ind i døtrenes liv.
Hun havde set hans formørkede sjæl og morderiske blik.
Hun holdt dem gemt for verden og Clinton Sharp.
Det var en vidunderlig tid.
Men livet er grumt, verden lille, skæbnen griner nådeløst af os alle.
En lang, mørk nat så Chloe Merriweather noget, hun ikke burde have set.
Clinton Sharp på arbejde.
Chloe Merriweather løb for sit liv i den lange, mørke nat.
Men der gik ikke længe, før Clinton Sharp opsøgte Chloe
med en benzindunk og sin cigaretlighter.
Det rygtedes, at han fløjtede, når han arbejdede.
Men Chloe Merriweather var en kæmper. En vildkat med raseri i sig,
som ikke ville gå stille ind i natten. Chloe reddede sine små piger.
Men vildkatten kunne ikke få sig selv i sikkerhed.
Så kom vi i distriktets varetægt,
og havnede i Saint Cathrine-børnehjemmets nåde og kærlighed.
Til præster og lærers kærlige favne og klæbrige fingre.
Vi lærte at lukke øjnene og bide i læberne.
Vi lærte at tage et andet sted hen i hovedet og hjertet, når lyset slukkedes.
Så snart vores ben bar os, løb vi langt, langt væk,
overlevelse var alt, vi kunne håbe på, en dyrisk eksistens.
Men hvem så vi en dag komme forbi med sin vogn, moppe og halten? Clinton Sharp.
I al sin forkrøblede pragt.
Den selvsamme fløjten, som havde hjemsøgt vores mareridt så længe.
Så vi jagede dig, far. Inden længe havde vi opdaget din smarte, lille hemmelighed.
Hr. Franklin. Mesterskurk og dukkefører.
De legendariske sorte kufferter, talebeskederne, mystikkens tabte kunst.
- Et pokkers skabsnummer mere. - Man kan kun elske hr. Franklin.
Hvem har sagt, at mystik er en tabt kunstform?
Vi lod dig spore os, når vi sporede dig.
Bid for bid lagde vi vores planer mod dig. Vi satte maddingen ud.
Vi trak i trådene, fik dig til at danse. Vi vidste, hvordan vi skulle lokke dig.
At du ikke kunne modstå at høre vores tilståelse.
Jeg har brug for en lille bitte donation, hr. Nigel Illing.
Hr. Franklin, jeg må indrømme, jeg har været slem. Mød mig i kirken.
- Et velvalgt sted. - Jeg vil have dine kontrakter. Dem alle.
Beklager. Jeg har fået anbefalet en anden interesseret til at klare mine problemer.
- Jeg er bedre. - Det tvivler jeg på.
I mænd, med jeres dårlige jakkesæt og pomade i håret.
I er så forudsigelige.
Næsten til det skødesløse.
Jeg har en springkniv i strømpebåndet,
og en stilettokniv i stiletterne.
Jeg er den uventede overraskelse. Hvem sagde, mystikken var en tabt kunst?
Hvem havde troet, vi var fars piger trods alt?
Nu står vi på randen til vores hævn, på grænsen til den vildeste retfærdighed.
- Så I er mine døtre? - Kun genetisk, far.
- Bliv ikke for knyttet. - Vi må hævne mor.
Hør, far, kender du til lobotomi?
Man ser ned på det i dag, men det virker passende. Ikke sandt?
Søde piger, jeg vil gøre hvad som helst.
Men ikke det her! Ikke det her!
Jeg bønfalder jer i jeres mors navn! Jeg er jeres far!
For lidt og for sent! Rolig nu, far. Kæmp ikke imod.
"Det er tid, sagde hvalrossen, til at tale om mange ting."
"Om sko, skibe og seglvoks. Om kålhoveder og konger."
Et øje for et øje, far.
Dødsstødet er dit, kære søster. Sidste søm i kisten.
Send hr. Franklin til Eventyrland.
Godnat, far.
Vi vender bladet.
Perfekt.
Tekster af: Jesper Sodemann